Du borde inte vara här.
Du är en plåga! Din förtöjning brast för den är sliten!
- Jag är ledsen. Jag visste inte. - Vakna upp damen! Fatta det!
Zane, var inte otrevlig. Ge damen en chans att tala.
Den här gamla käringens båt slet sig lös och träffade min. Det blev en repa. Se!
- Jag sa att jag är ledsen. - Hon sa att hon är ledsen.
Det betalar inte för skadan, eller hur? Hon har nog inte ens försäkring.
Båten borde inte ens vara här. Den är en skam.
- Du överreagerar. - Gör jag?
Vi ska se vad hamnmästaren säger.
Oroa dig inte, han bara pratar.
Tack, Emma.
Kom ombord.
Tack.
Du är hon.
Det är observant.
- Damen som Cleo alltid talar om. - Det är trevligt att omtalas.
Hon sa aldrig att du bodde på en båt.
Jag sa aldrig att jag var stenbock heller.
Men det är en annan... historia.
Å, jag är ledsen. Jag har gjort dig obekväm.
Jag är inte någon bra värdinna.
Jag har inte haft någon ombord på Lorelei på... 23 år.
Miss Chatham!
Å, herr Hendrix... Vill du ha lite iste?
Du vet varför jag är här miss Chatham. Ett nytt klagomål...
Folk verkar klaga så mycket dessa dagar.
En regelbundenhet som är svår att ignorera i ditt fall.
Jag tar det som en komplimang. Bryr du dig om mig? Underbart.
- Ska du vräka henne eller inte? - Lämna det åt mig.
Miss Chatham, vi har talats vid flera gånger.
Jag har påmint dig om obetalda båtavgifter sen fem år tillbaka.
Före det har du fått flera uppmaningar att sköta ditt skepp enligt regler.
- Jag har tänkt läsa de där breven. - Du blir vräkt damen. Du är borta.
- Jag sköter det här. - Skynda på då!
Varför gör du det här?
Vi har översett med miss Chatham i åratal.
Du kan inte kasta ut henne.
Du klarar dig. Vill du jag ska följa med dig till sjukhuset?
De vill ha min skatt.
- Försök bara vila. - Låt dem inte ta min skatt.
Det var inte meningen att ge tanten en hjärtattack.
Kanske du borde säga det åt henne.
Ambulanskillen sa att det kunde ha slutat illa.
- Hon slutade ta sin medicin. - Stackars dam.
- Hennes namn är miss Chatham. - Är hon änkan som bor på båten?
- Ja, det är hon. - Hur känner du henne?
Hon bor på det läckande, gamla vraket. Inga vänner, ingen familj, helt ensam.
Hon verkar veta allt om fullmånen och våra krafter och våra svansar.
De säger att hon är en häxa.
Om de sa att hon var påskhare skulle du tro på det?
Jag trodde inte på sjöjungfrur heller förut.
- Var är Emma? - Hon sa att hon skulle ut ett tag.
Okej, vi sa att vi skulle mötas här, men jag kan fylla ut tiden.
Det låter som hon nu.
Det var på tiden. Var har du... varit?
Stirra inte, det är oförskämt.
- Det här är miss Chatham. - Du måste vara Rikki.
- Ja... - Mamma?
Vi har en husgäst. Sjukhuset skrev ut miss Chatham.
Hon blir bra om hon tar sin medicin och får vila lite.
Jag tänkte det här skulle vara en bra plats.
Det går nog bra, älskling. Hej, jag är Lisa.
Jag vill inte vara till besvär men Emma insisterade.
- Hon vara mycket viljestark. - Ja, jag har märkt det.
- Kan vi talas vid? - Visst.
- Du skulle ha frågat, Em. - Du skulle ha sagt nej.
Mamma, hon behöver vår hjälp. Hon är hemlös.
Ja, men det finns sociala inrättningar som ser efter såna som hon.
Men hon är ensam. Det är därför hon är hemlös.
Ledsen att jag är sen.
Hej, Cleo.
Hej.
Miss Chatham om du vill följa med ska jag visa dig till gästrummet.
Å, du är mycket snäll.
Är det där din naturliga hårfärg?
- Tog du hit henne? - Vad kunde jag göra?
Hamnmästaren vill flytta hennes båt från hamnen.
Han säger hon kan inte stanna där.
- Men du förde hit henne. - Bara för ett tag.
Vi får försöka få hamn- mästaren att ta reson.
Emma, den gamla damen känner till om oss.
Tänk om hon skvallrar för din mamma eller pappa?
Det gör hon inte. Jag är säker på att hon är diskret.
- Hoppas du? - Hör här, Cleo, vi oroar oss i onödan.
Har hon någonsin sagt till dig 'jag vet att du är en sjöjungfru'?
Inte med de orden exakt.
Men allting hon sa om fullmånen visade sig stämma.
Gjorde det inte?
Min make och jag köpte den där båten för många år sedan.
Han dog för ungefär 15 år sedan.
- Du måste vara 100 år gammal då. - Elliot!
Inte riktigt.
Ändå... jag kunde inte göra mig kvitt Lorelei...
...vi hade så många lyckliga minnen ombord.
Titta Emma är tillbaka!
Hon vet en hel del om vatten.
Det tror jag inte. Jag tävlar inte längre.
Visst... inte i tävlingar.
Ändå, Lorelei har tjänat mig väl.
Om jag försökte är jag säker på att motorn skulle starta.
- Och om den inte gör det? - Man måste få vattnet att arbeta.
- Eller hur, Cleo? - Va?
Nej, jag skulle inte veta.
Gracie...
Det är till dig. Det är hamnmästaren.
- Nu får hon telefonsamtal hit. - Hallå?
Men... men du kan inte.
Nej... men...
Men du kan inte!
Vad är det?
De tar av mig båten...
Jag kan inte använda den något mer. Den uppfyller inte reglerna.
Det är allt jag äger och de tar det.
Rikki, det är hennes hem. Vi måste hjälpa henne.
Du skojar. Det är en skräphög.
Lite färg gör susen. Sluta bråka och börja måla.
Det behövs mer än färg. Det behövs en ny båt.
Rikki är negativ. Vilken överraskning.
Skärp er! Vi kan inte göra det här!
Det gör ändå ingen skillnad. Jag vet att ni försöker men ni slösar bara tid.
Båtens ramverk är helt genomrostigt. Hon klarar sig bättre utan den.
Det är din uppfattning! Inte min. Jag far nu.
Du kan inte göra det. Båten har beslagtagits av vattenpolisen.
- Den är inte sjövärdig. - Den är mitt hem. Jag bor här.
Miss Chatham, de gör bara vad de tror är rätt. De försöker hjälpa.
Jag vill hämta mina saker. De är bara efter min skatt.
Ommålningen kostade några hundra så jetskin är så gott som ny.
Vi går tillbaka till mitt hem. Vi får tala om det där.
Den är min! De är efter min skatt! Allihopa!
Vad menar hon med skatt?
Ingen aning.
- Det var delikat. - Jag kan inte ta åt mig hela äran.
Det var miss Chathams recept på musselstuvning.
- Det var jättegott! - Tack.
- Jag hjälper er att duka av. - Nonsens!
Cleo, kan du hjälpa miss Chatham bekvämt till soffan, tack?
Och glöm inte att din medicin.
Du vet jag älskar att ha henne här men det kan inte fortsätta så här.
Det var rätt att hjälpa henne men hon behöver nåt eget. Ett permanent hem.
- Bara några dagar till. - Sen då?
Vänskap... det är den viktigaste saken.
Jag uppskattar vad ni försöker göra för mig.
Men bördan ni bär... är för stor att bära ensam.
Vänta... vilken börda?
Å... den.
När man är annorlunda...
...hjälper det att ha vänner som förstår.
- Jag hade vänner. - Klädde de sig... som dig?
Det här var länge sedan. Vi var yngre.
Jag var inte alltid så här gammal.
Eller kanske jag var.
När du säger 'bördan'... Vad menar du?
När det blev för stort för mig var jag tvungen att ge upp den.
- Kan man göra det? - Det börjar bli sent.
- Jag tror vi måste gå till sängs. - Men det började bli intressant.
- Miss Chatham har rätt. Det är sent. - God natt, flickor.
- Ska jag visa dig till ditt rum? - Det är okej, jag vet vart jag går.
Vi syns i morgon, miss Chatham.
Har du saknat mig?
Okej, Lorelei, svik mig inte nu.
20 år sen jag hörde det ljudet.
Det känns bättre.
Kära nån...
Du var inte sån...
Elliot, har du sett miss Chatham?
Hon är inte på sitt rum och hennes saker är borta.
Vad är det här? Den gamla käringen. Hon gjorde det här.
- Zane, du vet inte det. - Det vet jag visst.
Om det är så hon vill ha det. Hon vet inte vem hon bråkar med.
Zane!
Lewis, jag behöver dig. Jag behöver din båt och du ska köra den.
Bra flicka...
Vi gör bra tid.
Du kan inte ljuga gamla damen. Ingen förstör min jetski.
Du kommer inte undan.
- Du kan inte simma för att... - Zane är därute och jagar henne.
Han skulle se mig. Skynda på Lewis.
- Håll dig borta från mig! - Glöm det damen!
Försök inte ens! Bli inte uppjagad.
Jag vill ha kompensation. Du förstörde min jetski! Jag vill ha pengar!
- Jag har inga. - Ljug inte för mig.
- Du har skatter här någonstans. - Du kan inte få dem.
Kan jag inte? Vänta bara!
Där är Lorelei! Titta! Nära Mako-öns mangrove.
Han är redan här.
Det var inte mitt fel! Jag gjorde ingenting!
- Hon andas fortfarande. - Zane...
Det måste finnas piller där nere. Gå och titta.
Har du hittat något?
Zane, hon behöver komma i Lewis båt! Hon måste till sjukhus!
Zane, om hon dör nu är det ditt fel!
Tack, Zane. Kom nu, vi far, hoppa i!
- Hon klarar sig, jag stannar. - Zane, om du rör hennes saker...
- Jag hinner ikapp. - Ingen tid att bråka, vi far!
Så var det med den skatten.
- Å, nej! - Var är Zane?
Jag kan inte se honom.
- Jag måste gå ner. - Då vet han din hemlighet.
Hon har inget val.
Har du det, Emma?
Var säker på att hon kommer till sjukhus, Lewis.
- Stanna med henne. - Jag kan inte! Du behöver en doktor!
Det är okej, du flöt upp, jag drog dig upp på stranden.
Men jag sjönk, jag kunde inte komma ut.
På något sätt gjorde du det. Du hade tur.
Det var någonting där nere.
Någonting...
Jag vet inte.
- Såg du något? - Nej.
Ja, jag såg något.
Och jag ska komma på exakt vad det var.
Jag har något till dig.
Min skatt.
- Du fann den. - Det var inte lätt.
Det är ganska mörkt där nere nu.
Jag är ledsen för Lorelei.
Det var 1955...
- Jag är den till vänster. - Det var vad jag trodde.
Och Julia och Gracie.
Var är de nu?
Borta.
Tack.
Det här betyder mer för mig än allt annat.
Jag har pensionärsbyn på linjen. Det finns en ledig plats om du vill.
Ni har gjort mer än nog för mig. Jag kommer nog att trivas där.
Hon tar den.
- Jag kommer att sakna spänningen. - Det tror jag nog.